Mads Skjern har haft fremgang med sin manufakturforretning -
- og held til at etablere en ny bank med sin bror som direktør.
Han vil opføre en konfektionsfabrik på en grund ved banen.
Arealet er belagt med en bestemmelse om en park.
Men Mads kontakter byrådssekretær Lund, der har en dårlig økonomi.
Hr. Schwann er inkassator og løber familien Lund på dørene.
Bankdirektør Varnæs' bror Jørgen har økonomiske vanskeligheder -
- forårsaget af hans skilsmisse og hans forhold til Birgitte Graa.
Han har solgt sine aktier til sagfører Skjold Hansen -
- der indtræder i bankens bestyrelse.
Maudes problem er, at hun må modtage Skjold Hansens kone Musse i visit -
- samt at fru Møhges 100-årsfødselsdag skal afvikles.
Den gamle dame har dog taget fejl af sin og sin mands dåbsattest -
- og fylder i virkeligheden kun 90.
Mens Mads Skjern rider på sin succes -
- og hans bror Kristen fatter nyt håb om at forenes med Elisabeth -
- plages Varnæs af problemer hjemme og især i banken -
- hvor personalet fra hr. Stein til Ulla Jacobsen viser ham loyalitet.
For Ullas vedkommende endda særlig medfølelse.
Mon I ikke skal af sted?
Tak for mad.
Hvad er der, Daniel?
- Han har fået en anmærkning. - Og det kan han ikke selv sige?
Og hvorfor i sidste øjeblik? Hvad står der i den anmærkning?
"Det er svært at fastholde Daniels interesse for undervisningen.”
- Jaså. - Geografilæreren er så kedelig.
Og den viser du først nu?
Når du kommer fra skole, kan du komme ind på kontoret.
- Ja. - Stik så af.
Kom, Daniel.
- Alle børn får anmærkninger. - Ellen får aldrig anmærkninger.
Jeg fik i bunkevis.
- For at være næsvis. - Det tvivler jeg ikke på.
Det er også til dig.
"Den internationalt kendte kunstner professor Ernst Nyborgs udstilling."
Hvorfor er vi inviteret?
Von Rydtger er formand for Kunstforeningen.
- Han skal være en god portrætmaler. - Hvad vil han så i Korsbæk?
Von Rydtger og han har fælles venner. Eller rettere veninde.
- Hvad siger baronessen til det? - Damen er veninde af baronessen.
- Hun har været gift med hendes bror. - Det skiller dem ikke ad?
Åbenbart ikke … i de kredse.
Og nu kommer damen sammen med maleren?
Det siges, hun morer sig med Jørgen Varnæs.
Åh, hende? Det var derfor, han blev skilt.
- Følger du slet ikke med, Mads? - Jo, i forretningslivet.
Denne her dreng bliver tungere og tungere.
- Det er på fredag. - Og vi er nødt til at gå med?
Fordi von Rydtger er formand for bankens bestyrelse?
Også derfor. Men det er ingen skade til, at vi viser os.
Vel, kammerat?
Tak for mad.
Regitze og Ulrik .… Lige et øjeblik.
Der er noget, jeres far vil sige til jer.
- Hans Christian? - Ja, min ven.
- Børnene. Du lovede jo … - I skal gå lige hjem fra skole.
- Der var mere. - Nå ja, hvis I …
- Hvad er det, du kalder det? - Føjter.
Hvis I føjter, så henter Agnes jer. Forstået?
Ja.
Baron von Rydtger? Ham kommer vi da ikke sammen med mere.
Næ. Ikke efter, at han gik over til den anden bank. Hvad skriver han?
Han vil gerne se os til en reception -
- i forbindelse med en maleriudstilling på Postgaarden.
- Hvem er maleren? - Ernst Nyborg.
Han har såmænd engang været min tegnelærer.
- Det er på fredag. - Verden er lille.
Din tegnelærer er åbenbart blevet stor.
Jeg må se at komme af sted. Jeg spiser frokost med bestyrelsen.
- Hvordan kommer du hjem? - Jeg ringer.
Ja, nu er vi begyndt at få breve fra baronen.
Du skal til fernisering, Katrine.
- Jeg skal ikke ferniseres. - Det er, når man åbner udstilling.
Jeg er blevet medlem af Kunstforeningen.
Det var i banken … Baronen hvervede mig som medlem.
Hvornår er du begyndt at interessere dig for den slags?
- Ham her er international. - Ja, men det er vi ikke.
- Du kan gå selv. - Du skal sgu med, Katrine.
Jeg har skilderier nok.
Små slag. Stationsforstanderen sidder og våger over disse kunstskatte.
Må jeg give en hånd med?
Selv aristokratiet er indblandet.
Hele møget står under baron von Rydtgers beskyttelse.
Det var den sidste.
Sig til Madsen, at det hele skal til Postgaarden.
Pænt af dig, kammerat. Du fortjener en bajer.
- Penge kan jeg ikke give dig. - En bajer er godt nok.
I det lille rige ved det blanke sund
der har jeg en pige kær …
- Hvem er det, Røde har fisket frem? - Vel en arbejdsløs.
Hele læsset skal hænges op på Postgaarden.
Så siger de 'ih' og 'næh' … selv om de ikke forstår en skid.
- Er du sulten? - Den sild ser spiselig ud.
Boldt, en sild til kammeraten her.
- Du tror ikke, de forstår en skid? - Nej, men de kommer.
- Fordi baronen er formand. - Jeg har ikke forstand på kunst.
I mit hjem havde vi et billede af Jesus, der vandrer på søen.
Derfor er Lauritz Jensen så ugudelig.
- Fede maler også. - Hvad maler du?
Det her lokale er en prøve på Fedes kunst.
- Nu maler jeg skilte for kommunen. - Så er vi en slags kolleger.
- Hvad hedder du? - Nyborg. Ernst Nyborg.
Du vil da ikke sige, det er dig ? Er hele læsset derovre …?
- Gu er det mig. - Det var satans.
Den skal vist skylles ned. Tjener, tre brændevin.
Godmorgen.
Direktøren er ikke kommet endnu.
Stein, har De fundet flere, der skal have tommelskruerne på?
Nej, takket være Deres advokatbistand er det hele hjemme.
Undtagen et par kunder, der ikke var værd at holde på.
Mange af dem holdt sig til os, da vi havde brug for dem.
- Gammelt venskab er farligt. - Nu etatsråd Lund …
Han er død og begravet. Vi har ingen pligt til at sørge for hans søn.
Han har skiftet til Omegns Banken.
- Hans mellemværende med os? - Er afviklet.
Det var pokkers. Sig til Varnæs, jeg er ovenpå.
Godmorgen.
Og hver en gang at døren gik
jeg troede, det var dig.
Hvad mener du? Ernst optræder pludselig i Korsbæk.
Jeg har læst, at han optræder de særeste steder.
Ja, ellers er han jo i Paris og Schweiz og Amerika.
- Og han bor i Tibirke. - Du har fulgt Ernst ganske godt.
Når man interesserer sig for kunst …
- Og måske lidt for Ernst. - Det er så længe siden.
- LI har fået nyt? - Ja.
Vi tager vores sherry nu.
Ingen ved, hvornår Hans Christian kommer hjem efterhånden.
Godaften.
Frk. Jacobsen … Har De tid et øjeblik?
- Godaften. - Godaften.
Hr. Stein, vent et øjeblik.
- Er De i byen? - Kun for et par dage.
- Er min bror derinde? - Ja, bankdirektøren arbejder.
- Nu skal jeg. - Fint.
- Hvor længe kan du blive? - Kun et kvarter, min ven.
Du, Hans Christian. Vi må finde en anden ordning.
De andre har opdaget os. Når du kalder på mig …
Jeg har vel lov at trække på bankens arbejdskraft.
Nå … Jeg nåede lige at smutte ind -
- før Stein lukkede, for at se til min 'flittige' bror.
Jørgen! Frk. Jacobsen og jeg skulle gennemgå nogle papirer.
- Så kan jeg måske gå? - Er det ikke Deres glas?
Ja, tag Deres sherry først.
- Og du, Jørgen? - Ja tak.
Frk. Jacobsen har hjulpet mig. Vi har haft en del at se til.
Det forstår sig. Ja, det har vi jo alle.
Din efterfølger er ikke så let at danse med som du.
Meget har ændret sig. Ikke sandt, frk. Jacobsen?
Jo … men hvis jeg kan gå nu …
- Farvel. - Farvel, frøken.
Ja ja, hver sin smag.
- Hvad mener du? - Nå, Schwamm darüber.
- Går det ellers godt? - Udmærket.
- Og hjemme? - Jo.
- Har Maude tilgivet mig? - Maude er jo dannet.
Hun bærer ikke ved til familieballader.
Jeg vil bede dig gøre mig en brodertjeneste.
- Ja? - Det er om Gitte.
- Maude har aldrig inviteret hende. - Det var et chok, det med Minna.
- Vi skylder sgu ikke Minna noget. - Det kan vist siges.
Det er trods alt også mit barndomshjem.
- Du har altid været velkommen. - Er det ikke på tide, Gitte ...?
- Gitte er jo ikke kedelig. - Nej, det kan man ikke påstå.
- Kan vi ikke bo hos jer et par dage? - Jeg skal nok tale med Maude.
Ja, det er bare lige det der … De par dage er faktisk nu.
Så meget haster det vel ikke?
Gitte er i byen for at hjælpe en af sine venner.
Med en billedophængning. Det er ham maleren professor Nyborg.
- Er det en af Gittes venner? - Ja, det er faktisk også en af mine.
Gitte hjalp baronen med at få ham hertil.
Maude kender ham. Han har været hendes tegnelærer.
Er det så ikke en himmelsendt chance?
- Du får det til at lyde så let. - Skal al glansen falde på baronen?
Hvis du åbner dit hjem for Gitte, så er du inde i billedet.
- Det kan være det samme. - Ikke for Maude.
- Men lige nu? - Hans Christian …
Hvad fanden er det for hykleri? Gitte har været gift med en greve.
Hun kan da være lige så god som Maude.
Og ret beset sådan med hensyn til dig og mig …
Den ene har ikke noget at lade den anden høre.
Du kalder det bare 'overarbejde". Må jeg give dig et godt råd?
Find noget morsommere. Og helst i en anden by.
- Jeg skal hjem og spise middag. - Jeg skal til middag hos Rydtgers.
Ja, du kommer jo hos formanden for Omegns Bankens bestyrelse.
Det er gamle venner af Gitte.
- Så taler du med Maude? - Ja.
Jeg ringer dig op senere.
Det kan ikke være din mening. Om Jørgen og det der pigebarn.
- Hun har været udmærket gift. - Ja, indtil flere gange.
Nå ja. Jørgen er da min bror.
Jeg vidste, der var noget.
Vi har jo plads, og Jørgen har altid været velkommen.
- Sammen med Minna, ja. - Synes du, vi skylder Minna noget?
- Hvad mener du, Elisabeth? - Jeg?
- Elisabeth mener det samme som jeg. - Hvor ved du det fra?
- Gør du da ikke det? - Vi kender jo ikke den dame.
Måske var det ingen skade til … at der kom liv i huset.
Du klager altid over, vi kun ser gamle mennesker. Alle arvestykkerne.
Agnes, vil De se efter, om gæsteværelserne er i orden.
Der bliver to gæster. Overretssagføreren og …
- Hvornår kommer de? - I morgen.
Det er helt mærkeligt. Sådan har jeg aldrig siddet før.
Det er hende, han har rendt med.
- Det kan umuligt passe. - Allerede ved stegen sagde herren:
"Jørgen og fru Graa vil gerne bo her et par dage."
- Hvad sagde fruen? - Hun fik øjne så store som tekopper.
Men så fik hun øje på mig og sad bare med åben mund.
Det rager heller ikke dig.
- Dav. - Goddag.
Jeg tænkte nok, det var kaffetid.
De tror vist, De har fået et nyt stambord, Lauritz Jensen.
Deres kaffe, Laura, er bedre end den på Jernbanehotellet.
De taler stadig om det. De klapper i som en østers, når jeg kommer.
- Lauritz. Skal du ikke på arbejde? - Jo, om en halv time.
Du skulle bare se det her.
"… med ledsager fredag kl. 2."
Sådan et har herren og fruen også fået. Hvorfor har du …?
Jeg kender kunstneren.
- Hvad er det? - Agnes smutter fredag eftermiddag.
- Nej, Lauritz … - Du er også inviteret.
Vi husker, da hun gik på basar med den vindbøjtel.
- Hvem? - Boldt.
Hun købte fruens billede, så fruen måtte ligge i sengen.
Agnes skal med til fernisering.
Fernisering? Jeg troede, det var noget med gulver.
Du har godt af at komme med.
- Jeg vil gerne prøve den blå kjole. - Så gerne.
Vil De tage kjolen ind til fru byrådssekretær Lund?
- Jeg skal sørge for en stol. - Ellers tak.
Jeg har en aftale med Deres chef.
Nu er det vel i orden? Håndværkerne står på spring.
Vi mangler bare rent formelt borgmesterens accept.
Hvorfor tager det flere måneder?
Borgmesteren er en ældre herre. Gamle folk har det med at tro -
- at de husker et eller andet, som de har glemt.
Hvordan skal det forstås?
De gamle bestemmelser om parken.
Jeg har beroliget ham med, at intet er tinglyst.
Han har vel fattet, hvad projektet vil betyde?
Bestemt. Han er meget interesseret. Han er ikke uden forfængelighed.
Så vil han sætte en ære i, at byen udvikler sig, før han går af.
Netop. Og jeg minder ham om, at det her er en chance.
Så kan vi måske få en ende på sagen?
- Jeg gør, hvad jeg kan. - Ja, det regner jeg med.
Jeg skal til møde med arkitekten. Så langt er jeg.
- Kan jeg sætte Dem af? - Ellers tak.
Min kone forelskede sig i en kjole til ferniseringen.
- Ja, vi skal jo på udstilling. - En glimrende maler.
- Ja, det siger man. - Især til portrætter, siger man.
- Sid her, fru Graa. - Hvorfor siger De ikke Gitte?
Det skulle De også gøre. Hvad hedder De?
- Maude … Var værelset i orden? - Yndigt.
I sammenligning med det hummer på Postgaarden.
- Værelset var min søsters. - Glimrende smag.
Det er mig, der har indrettet det til min søster, men så flyttede hun.
- Ønsker fruen vin eller øl? - Kun apollinaris.
Mit hoved er som en zeppeliner. Tøjr mig, hvis jeg stiger til vejrs!
Regn ikke med mig. Enhver bevægelse med hovedet, og det falder af.
- Går det så vildt til hos baronen? - Emst laver altid noget frygteligt.
- Noget med at slippe hvide mus løs. - Hos baronen?
- I nat var det en gris. - Inde i salonerne?
Bare en lille en, som Ernst havde fanget til Puslingen.
- Puslingen? - Ja, Jørgen.
- Et underligt navn. - Som dreng hed han Lillebror.
I skolen hed han Fister.
Kan vi ikke tale om noget andet?
Det er da ingen skam at hedde Fister eller Pusling.
Pusling …
Agnes, De kan servere det varme.
Det med Puslingen er på grund af hans kone.
- Hvad var det, hun hed? - Minna.
Hun lagde en termoflaske med honningmælk i hans kuffert.
Jørgen har hældt honningmælk ud til alle landets katte. Ikke, Fister?
Jo, en i vide kattekredse kendt, forhenværende politiker.
Du skylder mig mindst 500 kr. for i aftes.
Spillede De også poker?
Nej, grisen væltede spillebordet, så de opgav at tælle op.
Ernst! Jeg skal hjælpe ham med at hænge billederne lige.
Husk, han sætter sit navn i nederste højre hjørne.
De er i familie med baronen?
Jeg har i min dunkle fortid været gift med baronessens bror.
- Er han død? - Nej. Hvornår var vi der, Pusling?
- Forrige lørdag. - Det var lige ved, at vi døde.
Af kedsomhed. Frederik er sød, men guddommeligt kedelig -
- og slottet ligner et mausoleum.
Og hans nye kone ligner et herregårdsspøgelse.
De passer glimrende sammen.
- Et pust fra Paris. - Du forskrækkede mig.
Den klæder dig.
- Vi skal vel af sted? - Er de andre gået?
Fru Graa … Gitte skulle hjælpe med ophængningen.
- Din pels? - Nej, den skal jeg ikke have på.
Jeg vil hellere fryse ihjel efter at have set hendes.
En nertz. Den var pragtfuld. En gave fra Jørgen.
- Fra Paris? - Nej, fra hofbuntmager Palm.
- Har Jørgen råd til det? - Hun fik 33%.
- Men du har vel ikke råd? - Lige så meget som Jørgen.
- Men dog, baron von Rydtger. - Undskyld, jeg giver venstre.
- Hvordan er det dog sket? - En lettere forstuvning.
- Min mand faldt af hesten. - Baronen er da en glimrende rytter.
- Vi bliver jo alle ældre. - Så sandt, fru baronesse.
Vi må passe på vore mænd. Det er vores kald.
Hvorfor fanden fortælle den tåbelige kone, at jeg er faldet er hesten?
Skulle jeg have betroet hende, at du snublede over en gris?
- Goddag, fru Skjern. Tak for sidst. - Goddag. Selv tak.
- Er det … - Ikke noget at tale om.
Jeg serverer historien ved middagen på torsdag.
- Det glæder vi os til. - Også til.
Har baronen været ude i åben kamp?
Jeg har gået Dem i bedene, mellem os sagt.
De skal hilse på professor Nyborg. Han leder os alle i fordærv.
- Skal det forestille Fernando? - Det er en fransk politiker.
Han ligner en Møhge.
Også han der. Det er Fernando op ad dage.
Jamen det er jo vores flinke maler, lille mor.
Det er for overvældende for mor. Vi må vist …
- Vi ses, tante Møhge. - Ja tak. Hvornår?
Er det så Deres hustru?
Næ, det er bare en af mine utallige kvinder.
Undskyld mig.
Nå, der er du.
- Jeg tog mor med. - Vi er en slags kolleger.
Emanuel … Er det ikke maler Hansen?
Jo, hele selskabet er lige så mærkeligt som malerierne.
Tag for dig af retterne.
Er du også blevet kunstinteresseret?
Er der noget at skylle efter med? Helst en bajer.
Forunderligt levende. Man ser, det er den franske skole.
Fruen i den franske kjole?
Du må nære stor tillid til, at sekretæren vinder i lotteriet.
- Han får 5000 kr. for sådan et. - Folk er godt tossede.
Ingen her kan betale 5000 kr. for et billede.
Det skal du ikke sige.
- Det rene humbug. - Må jeg bede om Agnes Slott-Møller.
- De kan finde mig ved buffeten. - Det kan man efterhånden altid.
- Viggo, videre. Der er også buffet. - Ja, ja.
- Sådan et kan jeg også lave. - Så prøv.
Jeg fægter med åben pande. Det er det rene humbug.
Ah, men kære oberst Hachel. De taler til kunstneren.
- Det er professor Nyborg. - Nå, ser professorer nu sådan ud?
- De er rigtig i krigshumør. - Jeg er til Deres disposition.
Nu er hun kommet. Din elev.
Så befri mig for det der rædselsfulde menneske.
Er der noget, jeg kan gøre?
Min yndlingselev. Et møde med fortiden.
- Ser jeg så gammel ud? - Nej, endnu smukkere.
- Det er min mand. - Hans Christian Varnæs.
Din mand lokker vi ned til buffeten.
Jeg skal vise dig mine billeder, og bagefter skal vi se dine.
- Vi skal også se de andre billeder. - Hvis fruen ser mig?
Hun ser ikke noget. Hun er alt for optaget. Kom.
Må det være mig tilladt -
- at stile Dem under min garnisons beskyttelse?
Ham der er en slyngel. Bare kom til mig.
Jeg har altid drømt om at have hæren i ryggen.
- Hvis jeg må låne Deres kavaler. - Med fornøjelse.
Jeg er straks ved Deres side.
Frels mig. Jeg har fodfolket i hælene.
- Så går vi. - Jeg trænger til champagne.
Nå, nu kan du heller ikke være hjemme til tiden.
Fruen er der endnu.
- Er bankdirektøren kommet hjem? - Ja, og gået. I banken.
Men de andre sidder deroppe. Overretssagføreren og fru Graa.
- Aldrig har det været så forstyrret. - Hvad er der sket?
De har været i kælderen efter champagne. Og jeg måtte efter is.
Hun går på bare tæer. Og børnene er rendt over til dem.
Nu skal vi tænke.
Ellers bliver aftenen ligesom i missionshuset derhjemme.
- Vi går i seng. - Jeg vil have det morsomt.
Vi kom i seng kl. 5.
Jeg sov skønhedssøvn, mens du spillede kort.
- I baronens soveværelse. - Kunne du ikke have taget vores?
Emst ville prøve baronens seng. Som Jeppe, du ved.
- LI al uskyldighed. - Med dig?
Først sov vi så dejligt, og så fandt vi på det med grisen.
Ingen har sovet i al uskyldighed med Ernst.
Ernst og jeg er som bror og søster. Vi lå under et kæmpe gevir.
Kan du set det for dig, Pusling?
Lad være med at kalde mig Pusling her i huset.
Jeg kan sige det med stumt P. Usling!
Det skal du få betalt.
- Jeg myrder dig. - Det tør du ikke. Feje … Fister!
- Av. - Gitte, undskyld.
Modbydelige Pusling.
Hvad satan!
Hm.
Av, for satan.
Nå … Her er nok nogle, der hygger sig.
Vi lader bare, som om vi er hjemme.
- Hvor er Maude? - Hun kigger stadig på billeder.
Nu skal jeg.
Tom. Det var synd. Skal vi ikke hente en ny flaske?
- Jeg kan da ringe på Agnes. - Nu skal vi have det hyggeligt.
Kom herhen.
Nu vil jeg sidde mellem to brødre og ønske …
… at vi aldrig må mangle champagne.
- Skal jeg ikke hente Deres sko? - Nej, jeg drikker af glasset.
- Kom her, Pusling. - Pusling, ja.
Hvis I er flinke, så skal jeg måske vise jer -
- hvor oberst Hachel kneb mig.
- Sagde de noget om middagen? - Ikke et ord. De talte om obersten.
- Hør, hvordan de griner. - Hvad siger bankdirektøren til det?
Ikke et ord. Han er også gået over i sofaen til hende.
Det er et syn.
- Skal jeg spørge om middagen? - Det gør jeg selv.
Jeg synes bedre og bedre om provinsen.
Kom så.
- Der har vi Laura. - Korsbæks Escoffier.
- Det var om middagen. - Ja.
Kan det ikke vente, til fruen kommer?
Det må den vel så.
Hvorfor var det ikke mig, der arvede Laura?
- Min bror får altid løvens part. - Hvor længe har De været her, Laura?
Jeg var syv år hos den gamle frue.
Og med bankdirektøren … Det bliver 17 år i alt.
- Så må det være din tur, Jørgen. - Du har haft hende i ti år.
Alt kan du tage … Undtagen Laura.
- Spil om hende. - Ligesom vi spillede om legetøjet.
- Hvad spillede I? - Ludo.
Send straks bud efter Agnes. Ludo …
Hvis det skal være sådan, når fruen ikke er hjemme …
Her er børnenes ludo. Er børnene kommet hjem?
- Hvem skal spille ludo? - Brødrene Varnæs spiller om Laura.
- Hvis nu Maude kommer hjem? - Så spiller vi alle fire.
- Har I fået mad? - Det er længe siden.
- Hvad laver de? - De spiller ludo. Om Laura.
- Far, slå en sekser. - Slå en sekser, slå en sekser.
Femmer, femmer.
- Øv! - Nu skal han bare have en firer.
- Hov, knægt. - Bare lidt mere.
Herregud, han fik kun to dråber. Værsgo.
- Bare en firer. - Det får han ikke.
Juhu! Han har vundet, han har vundet!
- Hvad er det, I laver? - Vi spiller ludo.
- Om Laura. - Her ser du den evige taber.
- Har du ikke Ernst med? - Han skulle til borgmesteren.
Vil I sige til Laura, vi skal spise? Og bed Agnes rydde op her.
- Laura, far vandt dig i ludo. - Nå ja, af to onder.
Man skulle tro, Messias var kommet til Korsbæk.
De skriver spalte op og spalte ned om Ernst Nyborg.
Han skal takket være en anonym giver male et portræt af borgmesteren.
- Ja. - Hvem har 5000 kr. til det i dag?
- Mads, det er da ikke dig? - Jo.
Men det skal du ikke fortælle.
- Er der ingen, der ved det? - Kun borgmesteren.
Nu kan du selv se, hvad det er blevet til.
- Agnes kommer med te om lidt. - Te?
- Ja, det er ingen blevet syg af. - Vil du hellere have sherry?
Nej, kaffe.
En hel spandfuld … til at skylle det her ned med.
Så tager jeg også kaffe.
- Jeg får te, når sykredsen kommer. - Sykredsen?
Vi syr for Borgerforeningens basar hver onsdag.
- Fruen ringede? - Vi vil hellere have kaffe.
Og en cognac, for …
Aldrig i mit liv har jeg set mage til lort!
Sykreds! Dameslabberas! Frue mig her, frue mig der.
- Provinshul. - Jeg skulle aldrig have vist dem.
Gu skulle du så. Maude, du havde talent.
- Dengang … - Det sagde du aldrig noget om.
Hvorfor tror du, jeg var så interesseret?
Ja, jeg ville sgu det hele. Og så ender du med det her.
Så holder jeg op.
Du skal til at begynde. Det ordner jeg …
- Du er her jo ikke. - Jeg bliver her.
- Jeg skal male borgmesteren. - Det så jeg godt.
Indimellem skal du lære at glemme alt det her.
Og når jeg er færdig med dig … Så har du fundet ud af en masse.
Så kan du begynde.
- Skulle fruen også have cognac? - Jo, tak.
- Var fruen der endnu? - Jeg troede, hun gik i seng.
Men hun sad der lige så fornøjet og skulle have cognac.
Konsulinden tror, det er dig, Viggo.
- Der hvad? - Der er den anonyme velgører.
Hvad?
Ham, der vil betale et billede af borgmesteren.
Hvor har hun det fra?
Hun sagde, at det kun var tre -
- dig, konsulen og Skjern, der kunne tillade sig det.
Konsulen var det ikke, og Skjern er ikke så tosset.
Men jeg er altså idiot? Jeg lukker munden på den kælling.
- Men Varnæs? - Nej …
Han har lige købt pels til sin kone, og så godt råd har han vel ikke.
Den anonyme velgører er nok borgmesteren selv.
Hvorfor skulle han dog det, Viggo?
Ellers kom han aldrig op at hænge, det forfængelige, gamle fjols.
Gud, Viggo, altså. Som du kan regne alting ud.
Vil De meddele personalet, at vi godt vil se alle til smørrebrød på mandag?
- Mange tak, hr. Skjern. - Det er i anledning af byggeriet.
Det er også personalets skyld, vi står over for en stor udvidelse.
- Det er smukt af Dem, hr. Skjern. - Også klogt, hr. Vinter.
Jeg siger det til Dem, fordi jeg har planer med Dem.
Om at gøre Dem til leder i større stil end her.
Vi kan jo begynde med at kalde Dem disponent.
- De vil få 400 kr. om måneden. - Det havde jeg aldrig drømt om.
Det må De ikke sige. De må gerne have store drømme hele tiden.
De har evnen til at vælge rigtigt.
Det opdagede jeg, da De valgte at arbejde for mig.
Jeg har altid været glad for at arbejde her, hvor der skete noget.
- Må jeg give Dem et råd? - Endelig, hr. Skjern.
- Er De forlovet? - Jeg går med en ung dame.
Ja, det har vi bemærket.
Lad være med at gifte Dem nu, selv om De har råd. De er jo kun …
- 25 år. - Vent, hr. Vinter.
Måske er det ikke den kone, De skal have.
Det siger min mor også.
De har en klog mor. Engang vil De sikkert give os ret.
Det er vigtigt, at man vælger den rigtige.
- Jeg ved, hvad jeg taler om. - Det er hele personalet klar over.
Tak.
Hvad skal vi dog deroppe, Ernst? Mine sko … Jeg forvrider ankelen.
Du kan bare tage nogle ordentlige sko på.
- Hvad skal vi deroppe? - Jeg skal vise dig farverne.
Jeg kender da skoven.
Du tror, den er grøn. Har du set derovre?
Her så vi Gitte med Jørgen. Jeg er ikke kommet her siden.
Det syn kan da ikke have været så afskrækkende. Gitte er dejlig.
Men Jørgen var gift.
- Jørgen klodser i det. - Er det ikke Gittes skyld?
Du kan ikke gøre Gitte ansvarlig for noget.
Hun spreder bare fest og glæde. Hun er som en karrusel.
Man kan stå på og af. Ingen skal regne med at få alle turene.
Jeg kan ikke lide, du siger den slags.
Du skal lære at se livet, som det er.
- Det er et led i din opdragelse. - Er det ikke lidt sent?
Det er det, vi er ved at finde ud af.
Hr. Vinter … Åh, undskyld.
Det er repræsentant Billing fra hofbuntmager Palm.
Vi kender da hinanden. Har De noget godt med?
Hr. Vinter og jeg er enedes om en leverance af kraver.
- Af kanin, lam og persianer. - Nertz og ræve.
- Og pelse? - Hr. Vinter er forsigtig.
Hr. Vinter har fået fotografier af vores kollektion.
- Der er for enhver pengepung. - Vil De have mig undskyldt?
Der er én, De skal se, af vores smukkeste model.
En breitschwanz med chinchilla.
Den spadserer allerede her i Korsbæk.
- På hvem dog? - En bankdirektør Far…
- Varnæs. - Ja. Han har købt den til sin frue.
Men den slags sælges sjældent til provinsen.
- Kan De levere en til? - Selvfølgelig, hr. Skjern.
Så går vi.
- Er der noget i vejen? - Jeg vil ikke med i biffen.
- Er du syg? - Nej.
Du har aftalt, at Gudrun skal med.
Ham, Gudrun går med, kommer også.
Gudrun er pige hos dem derovre. Dem mænger vi os ikke med.
- Herren og fruen. - Hvad rager det dig?
Børnene, ja … Men de voksne kommer ikke sammen.
Kommer bankdirektøren og fruen sammen med dig og Laura?
Har direktøren og fruen noget til fælles med dig og Laura?
- Vi bor i samme hus. - Men ikke i samme værelser.
I spiser ikke sammen … Tjener ikke samme penge, vel?
Det er sgu Gudrun og dig, der skal holde sammen.
I har noget til fælles … Noget, I kan lave om.
- Jeg ved ikke, hvad det skulle være. - Nej.
Så længe du henter din visdom fra overklassen.
Og lytter til Laura, der er fortabt. Hende spiller de ludo om.
Hun vil altid være slave, men du …
Mig? Jamen vi skal jo giftes, Lauritz.
Ja, når jeg får proppet mere ind i det lille hoved.
Kosmorama begynder om ti minutter.
- En dejlig middag. - Ingen laver flæskesteg som Katrine.
Behold jeres kogekoner.
Uhm, mormors æblekage.
- Opvasken … - Der kommer en kone.
En kone?
- Nu bliver hun også storladen. - Det er en særlig festdag.
Derfor er der flag.
I husker ikke så godt. Det er fem år siden, Larsen kom med Daniel og Mads.
Tænk, at vi kunne glemme det, Mads.
Far har ikke andet end sit byggeri i hovedet.
Så det tror du ikke? Kan I to hente kassen i soveværelset?
Værsgo, Katrine. Det er for natlogi dengang.
Et guldur! Det må jeg …
Du er ikke ked af det.
For at ligge på Larsens divan et par nætter.
Nu lejer hun den vel ud, hvis hun kan få den pris.
Må jeg se, mor?
Jamen Mads dog.
- Du skal også have en lille pakke. - Du godeste, hvad er det?
Pak dog op og lad os se.
- Sådan et vil jeg også have. - Din tid kommer nok.
Lad os nu se, om du kommer på latinskole.
En pels? Hvad skal jeg dog med den?
Prøv den, mor.
- Mig og en pels. - Prøv den.
- Hvornår skal jeg dog bruge den? - Hun har da flere gode frakker.
Til afsløringen af borgmesterens portræt.
Hvor er du smuk, mor.
Synes du? Den er alt for fin.
Ja. Mor er smuk.
Nu må I holde op. Jeg lægger den lidt igen.
Mor er også smuk uden pels.
Din bror havde også været velkommen.
Han spiller jo kammermusik om fredagen.
Får den mand aldrig taget sig sammen til at gifte sig?
Det er da underligt for en mand midt i trediverne.
- Det må være hans sag. - Eller være til grin.
Tak, Mads.
Så er den lige til Borgerforeningens basar.
Så må De finde en anden violin.
Blev du ikke balloteret ind denne gang?
- Næh, din svogers fløj er i flertal. - Skal jeg …
Ikke tale om! Banken og jeg lever fortræffeligt uden Borgerforeningen.
Der er andre ting, jeg kunne ønske mig mere.
- Og det er? - Det ved du godt.
Deres søster har det godt for tiden.
Ja, hun har ikke tid til at ligge i sengen. Bare det må vare.
Hvordan mon det går, når borgmesteren er malet færdig?
Skal vi ikke have te, Kristen?
Vores vært er faldet i staver.
Undskyld …
Jeg beundrede bare udsigten til konkurrenten.
De har set galt.
Nej, det er ikke første gang, jeg har mødt dem.
Hvornår har De set Deres niece sidst? Før kom hun hver aften.
Jamen bankdirektøren? Det fine menneske.
- Og så meget ældre … - Det har vi jo set før.
Som det gik hr. Arnesen … Og hvem gik det ud over? Mig.
- Men Ulla er så fornuftig … - De har pligt til at tale med hende.
Ja, jo.
Åh, ja.
Vær så god. Nu gik alt lige så godt.
Med Arnold, der er blevet så flink og dygtig.
Penge og titel har han fået. Men jeg begriber ikke, at en ung mand -
- der er uddannet i Damernes Magasin, vil arbejde for de mennesker!
Arnold ser på egen lejlighed i det nye byggeri.
Så gifter han sig nok med det lille, næsvise pigebarn fra frisørsalonen.
Det må De ikke sige. Det er jo netop det, jeg er så bange for.
- Godnat. - Går du ikke med op?
Nej, jeg skal ordne noget i forretningen.
- Det skal du altid … nu. - Jeg er jo Skjerns højre hånd.
Hvorfor gifter vi os ikke?
Nej, fordi … jeg er for ung.
Vi har gået sammen i to år. Du er 25.
- Det er for tidligt. - Min mor var 18 og far 21.
Min søster på 23 har en mand og en unge på fire.
- Der kan du selv se. - Hvad?
- Hvordan de har det. - Arnold …
Nu gifter Arnold sig vel, når han har fået råd?
- Nej, han er klogere. - Har du lært ham det?
Jeg har rådet ham.
Du råder ikke så lidt for tiden. Jeg mener Kristen.
Desværre ikke med samme udmærkede virkning.
Du ser flot ud.
Du ser på mig, som om det var mig, der skulle afsløres.
- Nå, vi går vel? - Ja, hvis du ikke vil køre.
Nej, den smule vej.
- De skal nok på Rådhuset. - Så De den pels?
Når skidt kommer til ære.
- Hvad nu? - Det kan man jo simpelthen ikke.
- Er receptionen allerede forbi? - Nej.
Send den retur.
- Fru Varnæs, skulle De ikke … - Jeg går op.
Fruen har ellers lagt sig.
Jeg haler hende ud af sengen, hvis hun ikke er her inden ti minutter.
Ja, så siger jeg det.
- Hvor skulle Jørgen hen? - Ud på Fedet.
- Måske kan han sælge det. - Hvorfor det?
Fordi jeg ikke orker at bo på Korsbæk Fed.
Hellere en hytte i Schweiz. Der bor alle efterhånden.
- Også jeg. - Du?
Er du blevet så kedelig? Hvor har du købt hytte?
- Burgenstock. - Tager du din kone med derned?
Nej … Børnene skal i skole.
Og så skal de være trekantede. Sådan noget pjat.
Snart er der ikke faste spisetider. Var det mosel, de ville have?
- Skal fruen ikke have te? - Næh.
Hun sidder og griner med professoren og hende fru Graa.
Det sagde jeg også til bankdirektøren, da han ringede.
Pelsen tager jeg aldrig på igen.
- Godt, du ikke er ved militæret. - Hvorfor det?
Der går alle ens klædt. Konen i den anden pels var nydelig.
- Synes du virkelig? - De er lækre.
En skam, at Jørgen tabte, da de spillede om Laura.
Hvis jeg må sige min mening … Om pelsen.
I den situation skal man finde på noget underholdende.
Jeg var engang til middag hos general Krog.
Da kom der en kone i en kjole mage til min. Hun blev helt vild.
Der kan du se.
Så gled jeg ind i generalens sovegemak.
Trak af kjolen, tog hans feltuniform på og spiste middag i den.
- Hvad med din kjole? - Hvad?
Den lod jeg nok blive liggende. Nå, jeg skal møde Jørgen.
Bliver I i byen?
Ikke hvis han er blevet af med jordegodset.
- Hvilket jordegods? - Noget ude på Fedet.
Fedet?
- Det kan han da ikke sælge? - Lad Jørgen om det.
Maude …
Maude. Jeg bliver i Korsbæk i nat.
Gå med til hotellet. Lad os spise middag og se, hvad der så skal ske.
- Med hvad? - Med dig.
- Så du ikke synker helt ned her. - Her bor jeg jo.
Giv fanden i det her for en tid.
Se en pige som Gitte …
- Jeg kan ikke klare det, Ernst … - Jeg skal øve mig.
Åh ja, det er rigtigt.
Farvel, Ernst.
Du vidste, hun havde en pels magen til.
- Var det så galt? - Nej, men klodset.
- Hvorfor blev du ikke? - Det var jeg ikke i humør til.
Den arme fru Varnæs. For hende betød det noget, men ikke for mig.
Arnold har sendt den retur.
Det var en gave.
Vil du også sælge Fedet til Skjold Hansen?
Min halvdel, ja. Jeg har brug for pengene.
- Ja, til en hytte i Schweiz. - Hvor ved du det fra?
- Maude havde talt med Gitte. - Der er panik i familien, hvad?
- Det er ikke bare hytten. - Hvad er det så?
Klientkontoen, du gamle. Det skal du ikke plage damerne med.
- Hvor meget? - Rolig. Det er kun forbigående.
- Hvor meget? - En cirka 25.000.
Jeg skal prøve at skaffe dem. Mod sikkerhed i Fedet.
Nå ja. Det er måske en løsning. Jeg skal ud til Skjold Hansen til middag.
Bare du ikke sælger ham noget, så god fornøjelse.
I lige måde, du.
Er der noget, jeg kan gøre for dig?
Ja.
Hos Skjold Hansen til middag? Nej. Det står jeg ikke igennem.
- De venter os. - Så tag du derud.
- Vi kan få brug for ham senere. - Du! Ikke jeg.
- Du er inviteret med, Gitte. - Sig, at jeg lige har hængt mig.
- Hvad vil du så? - Jeg finder nok på noget.
- Du kan tage hen til Maude. - Ja, måske.
- De spiser klokken halv seks. - Det lyder rædselsfuldt.
Bye, bye.
- Hvad er du nervøs for? - Hvis der kommer nogen.
- Skal jeg låse døren? - Kan vi ikke tage bankens bil?
- Hvis min kone ringer? - Hvad vil du med mig?
- Det ved du da godt. - Alt for godt, er jeg bange for.
Vi tager bilen. Jeg skal bare ringe først.
Hos bankdirektør Varnæs. Ja … et øjeblik.
Bankdirektøren er i telefonen.
Maude, det trækker ud. Ja, jeg må tale videre med Jørgen.
Nej, du behøver ikke vente.
Nå ja, hvis du selv vil.
Jeg skal nok hilse, ja.
- Var det mig, du skulle hilse? - Nej.
- Kommer herren til middag? - Det ved jeg ikke.
Fru Varnæs, det med pelsen …
Gudrun siger, at fru Skjerns er sendt retur.
Hvad taler De om, Agnes?
- Fruen skal ikke være ked af sin. - Det er godt, Agnes.
Sig til Laura, at jeg spiser ude.
- Fru bankdirektør Varnæs. - Professor Nyborg?
Professoren har næsten lige rejst sig fra det bord.
- Åh, han har spist? - Professoren er vist på sit værelse.
- Nr. 6. - Tak.
Kom bare ind.
Ernst er i bad.
- Hvad gør du her? - Trøster Ernst.
Han var så deprimeret. Luk døren. Det trækker.
Luk døren. Det trækker.
Hans Christian?
Hans Christian!
Hans Christian …
- Åh, Hans Christian. - Hvad er der, Maude?
Jeg tror, vi er de sidste ordentlige mennesker i hele verden.